Vascsoport – vas 
A vas fémes tulajdonságú kémiai elem, rendszáma a periódusos rendszerben 26, atomtömege 55,845 g/mol. A vegyjele Fe, ami a latin ferrum szóból ered. 
A vas izotópjai
Izotóp
természetes
előfordulás
felezési idő
Bomlási mód
Bomlási energia (MeV)
Bomlástermék
54Fe
	5,8%
>3,1E22 év
kettős elektronbefogás
?
54Cr
55Fe
mesterséges
2,73 év
elektronbefogás
0,231
55Mn
56Fe
	91,72%
Fe stabil 30 neutronnal
57Fe
	2,2%
Fe stabil 31 neutronnal
58Fe
	0,28%
Fe stabil 32 neutronnal
59Fe
mesterséges
44,503 nap
?
1,565
59Co
60Fe
mesterséges
1,5E6 év
?-
3,978
60Co

Fizikai tulajdonságai
Elemi állapotban szürkésfehér, szívós, jól alakítható fém. A földkéreg 4,8% vasat tartalmaz különböző vegyületek alakjában, elemi vas a természetben nem található (eltekintve a meteoritvastól). A vasnak tehát három kristályos módosulata van: 1538 és 1394 °C között a ?-vas, 1394 és 912 °C között a ?-vas, 912 °C-nál kisebb hőmérsékleten pedig az ?-vas állandó. Régebben megkülönböztették a ?-vasat is, de ez csak a mágnesezhetőség határát (770 °C) jelölte, nem külön módosulat. A vas az elektromosságot és a hőt közepesen vezeti, és mágnesezhető. A vason kívül csak két másik fémes elem, a kobalt és a nikkel mágnesezhető.
Kémiai tulajdonságai
Oxigénnel: 
Halogénekkel (Cl, Br, I) is Fe3+ ionná oxidálódva pl. FeCl3 vagy FeBr3 
A híg szervetlen savak (HCl, HNO3…) mind reagálnak vele, kénsavval és sósavval csak +2-ig oxidálódik, de így nem stabil, lassan (hetek, hónapok alatt) alakul át Fe3+ (ferri-) vegyületekké.
A tömény szervetlen savak passziválják, védőréteg alakul ki a felszínén, ami megakadályozza a további reakciót (a HCl csak vízmentesen passziválja), ezért a tömény savakat vastartályban lehet szállítani.
Lúgokkal nem reagál, nem amfoter fém.
A pozitívabb standard elektródpotenciálú fémeket redukálni tudja, sóikban a helyüket átveszi.
A Fe2+ ion-vegyületek zöld színűek, az aniontól függően, de ezek a sók nem stabilak, levegőn átalakulnak sárga színű Fe3+ vegyületekké. 
Előállítása
A nyersvasgyártás a vas- és acélkohászat technológiai folyamatának első alapvető fázisa. A vas a természetben nem fordul elő színfém formájában (legfeljebb a meteoritvas ilyen), ezért azt érceiből, tűzi kohászati eljárással kell előállítani. A tűzi kohászat során a vasércből – ami főleg vasoxidok elegye – az oxigént redukálással távolítják el. A redukáló anyag szén (koksz, a kohászok szóhasználatában „karbon”). A koksz nemcsak redukálja a vasérceket, de megfelelő hőmérsékletet is ennek égése biztosítja. A nyersvasat többnyire nagyolvasztóban, speciális aknás kemencében állítják elő. 
Vasércek
* hematit, Fe2O3, vastartalma 70%,
* magnetit, Fe3O4 ill. FeO·Fe2O3, vastartalma 72,41%,
* limonit, Fe2O3·1,5 H2O, vastartalma 59,89%,
* sziderit, FeCO3, vastartalma 48,28%.
Vasérceknek azokat a kőzeteket nevezzük, amelyekben a vas viszonylag sok és oxid formában van jelen (vagy könnyen alakítható oxiddá), vassal ötvöződő szennyezőanyag és meddő pedig kevés van benne. A vasérceket általában nem eredeti formájukban adagolják a nagyolvasztóba, hanem könnyebben redukálhatóvá, kedvező szemnagyságúvá és porozitásúvá alakítják, és még salakképző anyagot is kevernek hozzá. Ezt a műveletet agglomerálásnak nevezik, és zsugorító pörköléssel vagy pelletezéssel végzik. 
Salakképző anyagok 
Kohósítás közben a vasérc meddőtartalma is megolvad, ebből lesz a salak. A salak kémiai összetétele igen fontos, mert a metallurgus – többek között – ezzel tudja befolyásolni a kéntelenítés folyamatát. A kéntelenítés azért fontos, mert a kén a vasban és az acélban is szennyező elem. A salak kémiai összetételét salakképzők adagolásával állítják be: a salakképző anyag többnyire mészkő és dolomit. 
Tüzelő-redukáló anyagok 
A nagyolvasztóban használatos tüzelő-redukálóanyag többnyire a koksz. A koksz egyrészt hőt, másrészt redukáló gázt fejleszt, harmadrészt karbonizálja (szénnel ötvözi) a vasat. A koksz C-tartalma több mint 85%, és annál jobb, ha minél kisebb (1% alatti) a kéntartalma. A koksz szerkezete erősen porózus, ami javítja a nagyolvasztóban elhelyezett elegyoszlop gázátjárhatóságát. A kokszfelhasználás csökkentése érdekében külön redukálóanyagokat: szénhidrogéneket (földgáz, pakura), szénport stb. is használnak; ezeket a forrószélhez keverik. 
Levegő 
A levegőt a hőszükséglet biztosítására (a koksz égetéséhez) fúvatják a nagyolvasztóba – a kohászok ezt a levegőt fúvószélnek nevezik. Mivel a befúvott hideg levegő lehűtené az olvadékot, ezért előzőleg a nagyolvasztóból távozó gázok hőjét hőcserélőkkel hasznosítva felmelegítik. A meleg fúvószél a forrószél. 
A nagyolvasztóban a redukciós folyamatok alapvetően háromféle módon zajlanak le:
* direkt módon, azaz közvetlenül szénnel (C),
* indirekt módon, azaz szén-monoxid (CO) segítségével,
* más redukálószerek, többnyire hidrogén (H2) segítségével.
Az aknába adagolt és lefelé haladó érc először az elegyoszlopon felfelé haladó gázokkal találkozik. Ennek a gázkeveréknek legjelentősebb alkotórésze a koksz elégetéséből származó szén-monoxid (CO) és szén-dioxid (CO2). A redukálás szempontjából a széndioxidnak nincs szerepe, a szén-monoxid a legfontosabb összetevő, ez végzi az indirekt vagy közvetett redukciót. Az oxidok további redukálását a közvetett vagy direkt redukciónak kell elvégeznie. A közvetett redukció az aknában, míg a közvetlen redukció a fúvósíkban vagy közvetlenül fölötte megy végbe, miközben a redukálódott vas megolvad.
Indirekt redukció 
Fe3O4 + 4 CO ? 3 Fe + 4 CO2.
Direkt redukció 
A közvetlen vasredukció egyenletei:
Fe2O3 + 3 C = 2 Fe + 3 CO,
Fe3O4 + 4 C = 3 Fe + 4 CO,
Pirofóros anyagok
Pirofóros anyagnak nevezünk minden olyan anyagot, amely a levegővel érintkezve képes magától meggyulladni. Ismertebb példái a pirofóros anyagoknak a fehérfoszfor, foszfor-hidrogén (foszfin) és trimetil-alumínium. A foszfin okozza a mocsarakban a "lidércfény" nevű jelenséget, ami foszfor tartalmú szerves anyagok lebomlásakor és oxidációjakor keletkezik.
Öngyulladás
Az öngyulladó anyagok között a legérdekesebbek az ilyen tulajdonságú, finom eloszlású fémek (kobalt, nikkel, vas és a ritkaföldfémek). Ezekből készül a tűzkő. Öngyulladásra hajlamos anyagok még a nyersfa, a szénpor és a különböző olajokkal átitatott textíliák.
Pirofóros vas
Minden olyan vas pirofóros, melynek fajlagos felülete kb. 3 m2/g, azaz nagyon finom por.
Előállítására nézzünk két módszert:
Vas(III)-hidroxid hidrogénnel – lehetőleg alacsony hőmérsékleten – való redukcióval:

Vas-oxalát, vas-tartarát vagy vas-klorid hevítésével:

		

