Kőolaj és földgáz keletkezése1
A tengerekben élő növényi és állati szervezetek elhalása és leülepedése után alakul ki a földgáz és a kőolaj. Képződésük szempontjából a plankton (apró, lebegő életmódot folytató növényi és állati szervezetek összessége) a legfontosabb. Az élőlények tömegei az iszappal való betemetődés és a nagy nyomás miatt oxigéntől elzártan, különlegesen bomlanak le, az ebből származó anyag a kőolaj. Szerencsés körülmények között a kőolaj lyukacsos (porózus) kőzetekbe szivároghat át, s azok pórusaiban felgyűlhet. A felgyülemléshez további kedvező körülmények kellenek: a felfelé szivárgó olajnak „csapdába” kell esnie. E csapdák sokfélék lehetnek, például egy olyan réteg, amely megakadályozza, hogy az olaj a felszínig jusson. A legjobb kőolaj raktározó kőzet a mészkő és a homokkő. A kőolajmezőket éppen ezért nem föld alatt hullámzó tavaknak kell elképzelnünk. A bomlás során termelődő gázokból alakul ki a földgáz egy része, amely általában az olajjal együtt fordul elő. A földgáz másik része a szénülés folyamata során felszabaduló metángáz.
Szénhidrogének, a földgáz, kőolaj
A földgáz és a kőolaj legnagyobb mennyiségben szénhidrogéneket tartalmaz. 
A szénhidrogének molekulája szén- és hidrogénatomokból áll. A szén különleges tulajdonsága, hogy atomjai egymással összekapcsolódva hosszú láncokat (sőt gyűrűket) képesek kialakítani.
	
metán (CH4)	etán (C2H6)
	
propán (C3H8)	bután (C4H10)
A földgáz a szénhidrogének közül a legnagyobb mennyiségben metánt (CH4) tartalmaz. Ennek égése, 1 kg metán égésekor felszabaduló hő:
CH4(g) + 2 O2(g) = CO2(g) + 2 H2O (g)	
	
Amellett, hogy azonos tömegű szén kevesebb hőt szolgáltat, mint a földgáz (a metán), jelentősebb környezetszennyezést is okoz. A természetes szenek égése során a bennük lévő egyéb anyagok is elégnek. Így például a szénféleségek kéntartalmából kén-dioxid keletkezik, amely környezetkárosító.
A metánnal mint vezetékes gázzal otthonunkban is találkozhatunk. A propán és a bután elegyét (az ún. PB-gázpalackokból) ott használják fűtésre, főzésre, ahol nincs kiépített vezetékes gáz.
A kőolaj sokféle vegyület keveréke. Sötét színű, viszkózus, a víznél kisebb sűrűségű folyadék. Nagyobb szénhidrogén-molekulákat tartalmaz. A molekulánként 5-20 szénatomot tartalmazó szénhidrogének szobahőmérsékleten folyékonyak, az ennél is nagyobb szénatom-számúak pedig szilárd halmazállapotúak (például a gyertya anyaga is szilárd szénhidrogének keverékéből áll). A nagy szénatom-számú szénhidrogének a kőolajban oldott állapotban fordulnak elő. 
Kőolaj-finomítás
A kőolajat a kőolaj-finomítóban – a komponensek forráspontjainak különbsége alapján – desztillációval választják szét.
A kőolajat alkotó vegyületek közül azoknak a forráspontja áll közel egymáshoz, amelyek molekulája csupán egy-két szénatomban különbözik. Ezért egy-egy párlat (ún. frakció) több, hasonló szénatom-számú szénhidrogén elegyéből áll. 
Tekintsük át a különböző kőolajpárlatok összetételét és jelentőségét! 

A kőolaj desztillálása
A legkisebb szénatom-számú folyékony szénhidrogénekből álló motorbenzinből további finomítás, szétválasztás során különböző minőségű benzint (sebbenzint, petrolétert, stb.) állítanak elő. 
A petróleumlámpákat ma már legfeljebb nosztalgiából használják, a petróleumból előállított kerozin azonban a repülőgépek üzemanyaga. 
Az előző párlatokénál is hosszabb szénláncú molekulákból álló dízelolaj a Diesel-motorok üzemanyaga. 
A pakura további feldolgozása csökkentett nyomáson, ún. vákuumdesztillációval történik. A kenő- és paraffinolajok nagyobb viszkozitású folyadékok. Ezek is kisebb sűrűségűek a víznél, de hosszú molekuláik összegabalyodnak, s ez magyarázza "sűrűn folyósságukat", amellyel gépalkatrészek működése közben bekövetkező kopását csökkentik. Ma már csak kisebb részüket használják kenőanyagként, a többiből – további feldolgozás (hőbontás) során – a sokkal keresettebb benzint állítják elő. A nagy szénatom-számú, fehér, szilárd paraffinból gyertyát, gyógyszert tartalmazó kúpokat gyártanak. Pakurából is előállíthatnak benzint. A desztilláció végén visszamaradó sötét anyagot, az aszfaltot útépítésnél használják fel. 
A különféleképpen előállított benzinből fontos szénhidrogéneket választanak el, amelyeket azután a vegyipar különböző szerves vegyületek (pl. műanyag, gyógyszer, stb.) szintézisére használ fel.
Az elmúlt évszázadban nagymértékben felgyorsult a Föld – hosszú évmilliók alatt felhalmozott – energiaraktárainak kiürítése. Ez többféle veszélyt is magában rejt:
* a szénhidrogének eltüzelésével elfogyasztjuk azt az alapanyagot, amiből az ipar rengeteg egyéb vegyületet állíthat elő,
* az égés során képződő nagy mennyiségű szén-dioxid megbontja bolygónk légkörének természetes egyensúlyát, általános felmelegedést okoz (ún. üvegházhatást), ami sok állat- és növényfaj fennmaradását veszélyezteti, a Föld több területén elsivatagosodást okoz.
Az emberiség egyik legfontosabb feladata megtalálni az optimális arányt az energiatermelés különböző formái között. A kémiai, illetve az atomenergia különböző módon szennyezi a környezetünket, s bármelyiknek túlzott mértékű alkalmazása jövőnket fenyegeti.
A nagy moláris tömegű gázmolekulák, mint amilyen a szén-dioxid is, gátolják a hő kisugárzódását a Földről. A Nap melegítő hatása így egyre nagyobb mértékben érvényesül. A jelenséget üvegházhatásnak nevezik. Ez már jelenleg is megfigyelhető az évi átlaghőmérséklet lassú emelkedésében. 
